PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
- Dobrý večer. - Dobrý večer.
Terrace House je show se šesti cizinci, kteří žijí společně
a my sledujeme jejich chování.
Připravili jsme krásný dům a auta.
- Neexistuje žádný scénář. - Ano.
Přesně tak. Dneškem začíná naše zbrusu nová sezóna.
Terrace House: Tokio 2019-2020 je tady!
- Ano! - Ano!
- Čekání je u konce. - Jsme zpátky!
- Čekal jsem dlouho. - Super!
Omlouvám se za čekání.
Čekali jsme déle než naši diváci.
- To je pravda. - Čekali jsme trpělivě.
Jak jste již asi zjistili z názvu,
jsme zpátky v Tokiu, kde budeme natáčet.
Show bude pokračovat do léta 2020,
kdy skončí Olympiáda v Tokiu.
- Skvěle! - Zábava je zaručena.
To by mohlo znamenat, že někteří členové
budou do Olympiády nějak zapojeni.
Je to možné.
- Máme publikum po celém světě. - Ano!
- Jsme velmi populární v Londýně. - V Londýně?
Najdeme tam i fanklub našeho pořadu.
- Páni. - Rád bych se tam podíval.
Nedávno jsem byl na akci
s někým, jehož kamarád žije v Británii.
Požádal mě o laskavost. Řekl: „Můžeš mě představit Reině?“
- Torichan? - Já?
Torichan je mezi Brity velmi populární.
- Klidně můžeš. - Můžu?
- Ano, pokud jsou fajn. - Výborně. Jsem rád, že mám tvůj souhlas.
Můžeme?
- Nemůžu se dočkat... - Moc se těším! Skoro se ani nechci dívat.
Jací budou členové? Jak bude dům vypadat?
- Ano, dům! - Nemůžu se dočkat.
Těším se!
Možná máme nový dům, ale stále máme Schochana. Gratuluji!
- Správně. - Tato role se obvykle mění
- s každou novou sérií. - Ano.
- Díky za pozvání. - Díky, že jste přišel.
Mockrát děkuji.
- Jste připraveni? - Můžeme?
- Koho potkáme? - Pojďme na to.
Nemůžu se dočkat!
1. TÝDEN ZPÁTKY V TOKIU
Ty jo!
JÍDELNA V 1. PATŘE
Jsem tu jako první?
Dorazila jsem jako první.
OBÝVACÍ POKOJ V 1. PATŘE
Zdravím.
- Ahoj. - Ahoj.
- Rád tě poznávám. - Já tebe taky.
Jmenuji se Shohei Matsuzaki.
Já jsem Kaori Watanabeová. Ráda tě poznávám.
- Watanabeová? - Ano, Watanabeová.
- Matsuzaki, že? - Jo.
- Ráda tě poznávám. - Já tebe taky.
- Mohu si sednout? - Samozřejmě.
Já si sedla bez optání.
- Jsou to nervy, že? - Jsem velmi nervózní.
Není mi dobře...
- celou dobu. - To chápu.
Šílené.
- Kolik ti je? - Je mi 28.
- Dvacet osm. - A tobě?
- Letos mi bude 26. - Dvacet šest.
Čím se živíš?
Do nedávna
jsem žil na Tchaj-wanu.
Dělal jsem modeling. Občas také hraju v Japonsku.
HEREC
Také mám pár bokovek.
- Jo. - Chápu.
A čím se živíš ty?
Nechtěla jsem tak dlouho mlčet.
Jsem ilustrátorka, vytvářím umění.
Jaké umění?
Pracuji převážně pro módní časopisy...
KAORI WATANABEOVÁ ILUSTRÁTORKA
...povětšinou kreslím lidi a oblečení.
- Rád bych viděl tvou práci. - Bude mi potěšením.
- ...chtěl bych vidět... - Zdravím.
- Ahoj. - Ahoj.
Tak jsem tu.
Ráda vás poznávám. Jmenuji se Haruka Okuyamaová.
Zatím jsme tu jen tři?
- Jen my tři. - Ano, zatím.
- Kolik ti je let? - Je mi 24.
- Dvacet čtyři. - A tobě?
- Je mi 28. - Dvacet osm.
- A tobě? - Mně je 26.
- Jsme jen dva roky od sebe. - Pravda.
Dokonce tu je bazén?
- Jo, je tu bazén! - Umíš plavat?
Umím, ale...
Zapomněla jsem si plavky.
Stále je docela zima. To je pochopitelné.
Nečekal jsem tu bazén.
To je ale obří dům.
Bydlíte daleko?
- Já ano. - Vážně?
- Moc daleko. - Přijel jsem z Tchaj-wanu.
Žiješ na Tchaj-wanu? Jsi Tchajwanec?
Ne, nejsem.
Ano, jmenuješ se Matsumoto, že?
- Matsuzaki. - Jasně, Matsuzaki.
Špatně jsem artikuloval.
Protože mluvíš tchajwansky?
- Ne. - Tak jsi to nemyslel?
Jsem takový od přírody.
Proč jsi byl na Tchaj-wanu?
- Jsem fanouškem tchajwanských filmů. - Aha.
Vždy jsem snil o tom, že tam budu žít.
Našel jsem si tam přátele a dům zhruba ve stejné době.
A tak jsem si řekl: „Prostě se tam přestěhuju.“
Šel jsi do toho?
- To je bezva. - Odvážné, že ano?
Je to celkem blízko Japonska.
- Žil jsi v Tchaj-peji? - Ano.
- Slečno Okuyamaová, čím se... - „Slečno Okuyamaová“?
Čím se živíš, slečno Okuyamaová?
Momentálně pracuji jako modelka a herečka.
HARUKA OKUYAMAOVÁ HEREČKA
Od 15 do 20 let jsem převážně pracovala jako herečka.
- To je dlouhá doba. - Ano.
Máš krásné obočí.
- Že ano? - Souhlasím.
To jsem ráda, že si to myslíte. Kdysi si mě kvůli tomu dobírali.
Je skvělé. Také se snažím to svoje vypěstovat, ale trvá to.
- Někdo přišel. - Někdo je tady!
- Rád vás poznávám. - Ráda vás poznávám!
- Rád vás poznávám. - Těší mě.
Jmenuji se Kenji Yoshihara.
- Rád vás poznávám. - I my tebe.
- Čím se živíš? - Jsem muzikant.
Zpívám v kapele SPiCYSOL.
Děláš i živá vystoupení?
- Vlastně jsem měl jedno včera. - Moc ráda bych přišla.
- Rozhodně. - Budu rád.
Hraješ na kytaru?
Ano, mám ji tady.
- Kytaru? - Je kytarista.
Vystupuji pod jménem Kenny.
- Kenny, říkáš. - Kenny, to zní dobře.
- Skvěle. - Kolik ti je?
- Je mi 31. - Jsi starší.
MUZIKANT
- Asi jsem tu nejstarší. - Ano.
Co tě přivedlo do Terrace House?
Myslím, že je obtížné randit v Japonsku na veřejnosti.
Souhlasím. Románky obvykle probíhají v tajnosti.
Já osobně se nějak netajím svým milostným životem.
Rád bych založil rodinu.
Takže jsi připravený ukázat, jak se to dělá.
Přesně tak.
Čím se vy dva živíte?
Já jsem ilustrátorka.
- Vážně? - Živím se kreslením.
- Co jsi očekával? - Nejsem si jistý.
Já vlastně také kreslím.
Opravdu?
Přemýšlel jsem, že bych si tím mohl vydělávat.
- Pojďme si promluvit. - Chci vědět víc.
Co kreslíš?
Dalo by se říci, že „holky z pláže“.
- Zajímavé. - To kreslím poslední dobou.
- Podívala bych se. - Ano, ukaž.
Takovéto věci.
Páni! Moc hezké.
- Jsi vážně dobrý. - Jasně.
- Takovéto věci. - To je rozkošné!
Působivé.
Úžasné. Podívejte na to rozložení.
Hodí se to k hudbě.
- Úžasné. - Je to složité, že ano?
Shohei-kune... co plánuješ dělat nyní, když jsi zpátky v Japonsku?
- Teď, když jsem zpátky? - To stejné?
Ano, chtěl bych se tu zabydlet.
A o tom to je.
Jaké děláš bokovky?
Dělám pro firmu, která upravuje interiéry.
Například malování interiérů?
Ano. Někdy demoliční práce, ale také maluju zdi.
- V práci jsem disciplinovaný. - Slyším další kolečka!
Někdo přichází.
- Ráda vás poznávám. - My tebe taky.
- Je roztomilá. - Moc roztomilá.
Můžu se posadit?
- Prosím. - Kdekoliv chceš.
Chceš doprostřed?
Pardon. Mockrát děkuji.
Rád vás poznávám! Jmenuji se Risako Tanabeová.
Risako-chan.
- Správně. Ahoj, já jsem Risako. - Rád tě poznávám.
- Rád tě poznávám.
- Kolik ti je? - Je mi 21.
- Tak mladá! - Dvacet?
Dvacet jedna, ne 20.
- Vypadáš dospěle. - Ale vůbec ne.
Čas od času žádám ostatní o radu.
- Já také. - Všichni to asi máme podobně.
Čím se živíš?
Pracuji jako fitness trenérka.
RISAKO TANABEOVÁ FITNESS TRENÉRKA
Nedávno jsem začala dělat sport zvaný parkour
a chtěla bych se tomu začít více věnovat.
- To je to skákání přes objekty? - Ano.
- Vidělas to? - Znám to.
Může to zahrnovat skákání mezi budovami. Tak dobrá ovšem ještě nejsem.
Takže skáčeš bez výstroje?
Přesně tak. Jde o to překonat kontrolovaně překážky.
- Jako trénink ninjů? - Velmi podobné.
- Skáčeš po městě, že? - Myslím, že jsem to viděl na Instagramu.
Skáčou úplně všude. Úžasné.
O čem jste se bavili, než jsem přišla?
O čem jsme se to bavili?
O tom, proč jsme tady.
V mém případě...
může to být čistě má chyba, ale zdá se,
že mí partneři se se mnou rozcházejí, protože se jim zdá, že jsem panovačná.
- Alespoň zatím. - Ve vztahu?
Snažíš se lidi vždy potěšit?
Někdy se je snažím potěšit, a jindy se jim zase vyhýbám.
Není to tak, že bych je úzkostlivě sledovala,
ale mí partneři se často vybarví až později.
Chtěla bych tu poznat někoho jedinečného.
To chápu.
Promiňte...
Slyším zvuk blížících se koleček.
- Ahoj! Rád vás poznávám. - Rádi tě poznáváme.
- Rád vás poznávám. - I my tebe.
Pardon.
Rád vás poznávám. Jmenuji se Ruka Nishinoiri.
Ruka Nishinoiri.
- Ruka, ok. - Ruka-san!
- Rád tě poznávám. - Těší mě.
Čím se živíš?
Pracuji na částečný úvazek v módním obchodě.
- Kolik ti je? - Je mi 20 let.
- Skoro jako já. - Jsi z nás nejmladší.
ZAMĚSTNANEC V OBCHODĚ NA ČÁSTEČNÝ ÚVAZEK
- Jsi nejmladší. - Opravdu?
Nejsou tu žádní náctiletí.
Můžeš pít alkohol?
- Trochu ano. - Všichni můžeme.
Výborně. Přinesl jsem tchajwanské pivo.
- Opravdu? To je úžasné! - Jo!
Bál jsem se, že tu bude někdo pod 19 let.
Co tě přimělo zúčastnit se této show?
Nejsem zrovna dobrým společníkem.
Cítím se obzvlášť trapně, když mluvím se ženami.
Zrudnu.
To je něco, co bych zde chtěl překonat.
Jsem tu, abych tuto výzvu překonal.
- To zvládneš. - Jo.
- To je tak roztomilé. - Ano.
Promiň, než jsi přišel, už jsme toho dost probrali.
To chápu.
- Ještě jsme neviděli naše pokoje. - To je pravda.
KAORI WATANABEOVÁ ILUSTRÁTORKA
HEREC
HARUKA OKUYAMAOVÁ HEREČKA
MUZIKANT
RISAKO TANABEOVÁ FITNESS TRENÉRKA
ZAMĚSTNANEC V OBCHODĚ NA ČÁSTEČNÝ ÚVAZEK
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020
Šílené.
Fíha!
- Začneme tady? - Herna!
Herna. Snad je připravená.
HERNA V 2. PATŘE
- Bezva! - Hezké.
- Proslulá herna. - Podívej na tu TV.
No teda.
Šílené.
Bezva.
Ty polštáře jsou tak načechrané.
Hned bych tu usnul.
Usnul bych tu při sledování filmu.
- Teda. - Páni.
STŘEŠNÍ PATRO
Luxusní!
Úžasné.
Připomíná mi to saunu.
Saunu? Ano, chápu proč.
- Je to velmi elegantní. - To ano.
- Bylo by skvělé tu jíst. - Snídani!
- Chci si to vyzkoušet. - Pojďme se tu najíst.
- A teď pokoje pro kluky. - Pojďme.
- Nemůžu se dočkat. - Já taky.
POKOJ PRO KLUKY
Jsme tady!
- No teda. - Je to tu obrovské!
- Hezké. - Úžasné.
POKOJ PRO KLUKY V 1. PATŘE
Je tu tolik místa.
- Tahle postel je bezva. - Skvělé.
Bezva design.
- Tahle postel je šílená. - Hezké.
- Má to tvar „T“. - Spousta místa.
Jak rozdělíme postele?
Jaký je plán? Do toho. Nejmladší má přednost.
- Můžu si vybrat první? - Jo, protože soužití je pro tebe nové.
Opravdu?
„Soužití“?
Vzal bych si tu vrchní.
- Opravdu? Skvěle. - Ano, chci tu vrchní.
Vezmu si kteroukoliv.
- Můžu si vzít tu u okna? - Samozřejmě.
Dobrá, vezmu si tedy tu u okna.
Děkuji.
Nemůžu se dočkat, až uvidím pokoj pro holky.
Já taky.
- Mohu udělat velké odhalení? - Prosím!
Píše se tu: „Dívčí pokoj“.
Cože? Počkej...
Vyděsilas jsi mě.
- Hele! - To je nádhera.
To je super.
DÍVČÍ POKOJ VE 2. PATŘE
- Takže je tu jedna, dvě a tři? - Tři.
To je na mě moc.
A podívej na tohle!
- Venkovní posezení. - Další.
Místo pro odpočinek. Tohle je bezva!
- Líbí se mi to, vypadá to jako podkroví. - Ano.
- Rozdělíme si vrchní postele? - Ano.
- Kterou bys chtěla? - Je mi to jedno.
- Tak kterou? - Je to fuk.
V tom případě si vezmu tu tenčí.
- Támhle je Kaori... - Dobře.
...a já si vezmu postel napravo.
To zní dobře.
- Tohle je skvělé. Tak rozkošné. - Souhlasím.
- Je vidět dolů? - Vypadá to tak.
Taky jsem si toho všimla.
- Ano. - Spodní patro je komplet otevřené.
Takže můžeme špehovat,
- když tu bude intimní schůzka. - Uvidíme vše.
- Můžeme se dívat. - Uvidíme vše.
Upřímně všechny tři jsou roztomilé.
To je dobrý začátek. Zalíbila se ti některá?
Na základě prvního dojmu se mi nejvíc líbila ta...
s těmi dlouhými vlasy. Ta vysoká.
- Ta uprostřed? - Jo.
Kromě Risako byly všechny vysoké.
Ne ta s těmi krátkými vlasy.
Mě zatím nejvíc upoutala ta holka s krátkými vlasy.
Mám pocit, že si máme co říct.
To je pravda.
Jsou nohama na zemi.
- Jsou milé a upřímné. - Jo, to je skvělé.
Spal jsi minulou noc?
Jako nemluvně.
- Já jsem nespal vůbec. - Ani já.
Přijel jsi včera?
Přiletěl jsem včera a nemohl jsem vůbec spát.
Dostal jsem se domů pozdě kvůli práci.
Pracuješ jen v Murasaki Sports?
Ne, pracuji jen tam.
Krátce jsem pracoval pro jinou společnost po střední škole,
ale skončil jsem a začal jsem letos pracovat v Murasaki Sports.
Takže pracuji tam asi jen čtyři měsíce.
Aha, chápu.
A díváš se po nějaké bokovce, Shohei?
No, je tu společnost, pro kterou jsem pracoval předtím,
která dělá interiérové úpravy a demolice.
Takže tam začínáš zítra pracovat?
Pravděpodobně ne zítra, ale mám v plánu je kontaktovat.
Jak se jmenuje ten, co pracuje v tom obchodě?
- Zapomněla jsem to. - Ruka-kun.
Ano. Je docela roztomilý, že ano?
- Ano, je. - Jo.
Nedokáže mluvit se ženami, aniž by nezrudnul.
Ano, bylo vidět, jak se červená.
- S kým se ti mluvilo nejlépe? - Nejlépe?
S Matsuzakim?
- To je ten z Tchaj-wanu? - Ano.
Mně taky.
Kenny je velmi odměřený, že ano?
Ano.
Snad si nebudeme lézt do zelí.
- To by mohl být problém. - Ano.
To je pravda.
Jaký typ hledáš?
Někoho zábavného a...
- Zábavného? - Ano. Nemáš ráda zábavné lidi?
Ano, souhlasím. Někoho, s kým se dá snadno bavit.
- A co ty? - No...
Někoho, kdo se hodně směje. A...
někoho s velkou láskou.
„S velkou láskou“?
- Někoho s „velkou láskou“? - Jak bych to řekla?
Někoho s „velkou láskou“?
Někoho, s kým se budu cítit v bezpečí.
Někoho, kdo ti bude neustále připomínat, že tě miluje?
- To je hezké. Doufám, že ho tu najdu. - To by bylo fajn.
- A je to tady! - To je zajímavé.
Představili jsme si všechny uchazeče.
Krásné dámy i pány.
- Nač ten aplaus? - Ten značí naši radost.
- Úžasné. - Nyní již známe všechny uchazeče.
- Jsou okouzlující. - Velmi.
Možná zatím nejvíce okouzlující skupina.
Ultra okouzlující.
Nevšimla jsem si, že by někdo z nich byl pochybný nebo líný.
- Máte pravdu. - Souhlasím.
Mají ženy rády typ muže „Červenám se, když mluvím se ženami“?
- Je mu jen 20 let, takže je to rozkošné. - Bezpochyby.
Může být tak pohledný a přitom nezkušený?
No, opravdu se červenal.
- Spíše růžověl. - Působil stydlivě.
Ty jeho oči. Pamatujete si ten výraz?
Směje se svýma očima.
Někdo, kdo se takto směje, nemůže být špatný.
Souhlasím.
- Tak roztomilý. - Chci takovou osobu hned najít.
- Moment, najít koho? - Švindlíře, který se směje svýma očima.
- I tací existují. - Rozhodně.
Možná.
Někteří lidé se takto šklebí
a rozhodně nejsou dobří.
Rozhodně. Například ten bavič Shinji Mizuta z Wagyu.
Doufám, že uvidím bitvu eg
- mezi Harukou a Risako. - K tomu by mohlo dojít.
Zdá se, že Kaori by mohla být chycena v těžké pozici mezi nimi.
Zdá se, že je velmi citlivá.
Herečky mívají často silnou vůli.
Mívají velké ego.
- Jako ten incident s Natsumi. - Ano.
- Připomíná mi Natsumi. - Souhlasím.
- Přesně tak. - Ano.
Souboj Haruky proti Risako...
Obě mají účes, za který se dá chytit.
Přijde mi, že Risako nebude své pocity nijak skrývat.
- Je otevřená. - Ano.
- Vidím potenciál i v Rukovi. - Co tím myslíš?
Myslím, že by mohl být problémové dítě.
- Mohl by být? - Ano.
Lednice je prázdná.
- Nic tu není. - Asi budeme muset na nákup.
- Dobrý postřeh. - Že ano?
Budeme muset nakoupit pár základních věcí a potraviny.
Chci jít na nákup.
- Já taky. - Tak běžte.
Mně se nechce jít nakupovat.
Nemáme žádná dochucovadla.
- Žádná sójová omáčka... - Mohu si vybrat ze sortimentu?
- Ano, prosím. - Posluž si.
Co potřebuješ na lu rou fan?
Půjdu nakoupit, když budeme připraveni uvařit lu rou fan.
- Umíš vařit? - Přísady jsou trochu ošidné.
- O to se můžeme postarat později. - Ano, musel bych do čínské čtvrti.
- Až do čínské čtvrti? - Přesně.
Potřebuji speciální sójovou omáčku.
- Zajímavé. - Bezva.
- Půjdeme? - Je čas?
Ano.
- Tak pojďme. - Fajn.
- Řídíš často? - Řídím hodně.
Mám ráda auta.
- Poznal bys Corvettu? - Moc o nich nevím.
Jsou to...
sportovní auta s nízkým podvozkem.
Taková řídím.
V této sérii budeme řídit Jaguáry.
- Jsou to bezva auta, že ano? - Ano.
Mám umýt i tohle?
- Tohle... nejsem si jistá. - Na co to je?
Tohle?
- Na vidličky a... - To se bude hodit.
Jsou tu další kuchyňské potřeby?
Ano.
Podívej, co tu máme.
Přivezl jsem dárky.
Teda! Je toho tolik.
- To je tchajwanské pivo. - Z Tchaj-wanu.
- Moc díky! - Díky.
Jsi tak tichý, Ruko.
Zabral jsem se do práce.
Jak moc se cítíš trapně před ženami?
Jak moc? Odpovím, když jsme tázán.
Před chvílí jsi mluvil.
- Začínáš konverzaci často? - To ne.
Celou dobu máš rudou tvář.
- Červenám se? - Extrémně.
- Opravdu? - Šíleně.
Jak dlouho maluješ?
Začala jsem se tím živit asi před dvěma lety.
Kreslení mě bavilo vždy.
Jakým stylem kreslíš?
- Také mě to zajímá. - Jo.
Chcete se podívat?
Slyšeli jste o magazínu Fudge?
- Myslím, že je i edice pro muže. - Vybavuji si to.
- To je on. - Co znamená „fudge“?
Navrhla jsem tohle i verzi pro muže.
- Tento design? - Ano.
- Jejda! Promiň. - To nic.
Tyhle jsem navrhla ve spolupráci s magazínem.
Všechny ty kresby lidí.
- Tak detailní. Vypadá to skvěle. - Jsou velmi detailní. Díky!
Nepřehnal jsem to?
- Vůbec ne. - Jsou super.
Je skvělé, že se tím můžeš živit.
Já jsem zatím ještě nic nevytvořil.
- Protože jsi ještě tak mladý. - Je ti 20, že ano?
Poslední dobou jsem pořád doma a hraju videohry.
Hraju spoustu her s mým mladším bratrem.
Kdo je ještě součástí tvé rodiny?
- Mé rodiny? - Ty a...
Mám mladšího bratra, mladší sestru
a pak dvě ještě mladší sestry dvojčata.
Chodí do čtvrté třídy?
Přesně tak. Právě šli do čtvrté třídy.
A ty máš sourozence?
- Já jsem jedináček. - Jsi jen ty?
A co ty?
Mám o pět let staršího bratra.
- O pět let staršího? - Ano.
Vypadáme stejně, jako by mi z oka vypadl.
Proč jsi v Terrace House?
Chci se zlepšit jako ilustrátorka,
takže chci být mezi lidmi, kteří si jdou také za svými sny.
Mezi lidmi, kteří jsi jdou za svým?
Když jsem se přihlásila, byla jsem nezadaná.
Aha, ok. Chápu.
- Ten mandarinkový džus je moc dobrý. - Ano.
- Už jsi ho měla předtím? - Ano.
Takže tady je zelenina. A banány.
Jo, banány!
POTRAVINY SHINANOYA SETAGAYADAITA, TOKIO
- Tady je vozík. Potřebujeme i košík? - Ano.
Díky.
- Vaříš z hrubých přísad? - Cože?
- Vaříš doma hodně? - Ano, vařím neustále.
- Středně pálivá bude v pohodě, že ano? - Na začátek?
Nevíme, kdo má rád ostré a kdo ne.
Risako nebude mít ráda ostré.
Souhlasím.
„Je to moc ostré!“
Ruka nepije moc alkohol.
Počkej, musíme pro Ruku vzít zelený čaj!
- Ano, potřebujeme sypaný čaj. - Je přímo tady.
- Chtěl si uvařit čaj, že? - Ano.
Ještě něco nám chybí?
Nemyslím. Ale nejsem si jistá.
- Nemají dvoulitrové lahve. - To ne!
- Vezmeme lahvový? - Řekneme, že jsme ho nemohli najít.
Udělejme to tak. Nemají dobrý výběr.
- Ano. - Fajn.
Co?
Znovu zmizeli.
Mám strašný hlad.
- Já taky. - I já.
- Už jsou dlouho... - Jsme doma.
- Vítejte zpět! - Vítejte zpět.
- Koupili jste toho tolik. - Super!
- Jo, neseme toho hodně. - Máš to?
To je spousta tašek.
- Šílené. - Tolik věcí.
- Asi sem. - Sem?
Možná tamhle to bude lepší.
Je to těžké!
Opravdu je toho spousta!
Díky, že jste vzali vše.
- Dobrá, pojďme vařit. - Jo.
Pálí mě oči.
Tak to bude kvalitní cibule.
- Asi ano. Pálí mě z ní oči. - Musí být čerstvá.
- Pořádně se z toho kouří. - Páni...
Zapomněli jsme koupit pepř.
- Ano. A také sůl. - No, co už.
Ani to nejde promíchat.
Ten hrnec je příliš malý.
- To nepůjde! - Osmažíme polovinu na pánvi?
Co mám udělat?
Co je to?
- Připravím salát. - Díky.
- Takhle? - Jo.
- Skvěle. - Asi tedy nakrájím sýr.
- Máme sůl a pepř? - Ano.
Nevypadá to skvěle?
- Dokonale! - Mám přidat fazole?
- To vypadá skvěle! - Vypadá to chutně.
Můžeme?
- Díky, že jste uvařili. - Jupí!
- Mockrát děkuji. - Díky.
Vypadá to skvěle.
Rád jsem vás všechny poznal.
- Rád vás poznávám! - Rád vás poznávám!
- Na zdraví. - Na zdraví!
- Výborné. - Je to chutné.
- Je to docela sladké, že? - Ano.
- Mňam. - Chutná to skvěle.
- Měl jsem hlad. - Moc dobré.
To kari je vynikající.
- Skvělé, že ano? - Je tak dobré.
O čem jste si povídali, když jste vařili?
Naživo jsme viděli, jak Ruka zrudnul,
když mluvil s děvčaty.
Rozhodně se hodně červenal.
- Opravdu zrudnul? - Ano.
Ještě jsi s nikým nechodil?
- Chodil. - Takže ses neustále červenal?
Ne, zvykl jsem si.
- Aklimatizoval ses. - Jo.
Skoro jsem to vyplivla.
Červenáš se, když teď mluvíme, že?
- Kvůli pivu? - Jo, přesně.
- Kvůli pití a ženám. - Skoro nic jsi nevypil!
Pravda.
Zrudnu velmi snadno.
- Roztomilé. - Jeho krk...
I kolem krku jsi červený.
Jsi populární u mladších i starších žen.
Pravděpodobně více u starších.
- Kterým se líbíš víc? - Nikdy jsem se starší nechodil.
- Opravdu? - Jen s mladými?
S mladšími nebo stejně starými.
- Nechceš randit se staršími? - Ale vůbec ne.
- Jaké holky se ti líbí? - Podívej na ten úsměv!
Kdo se ti víc líbí?
Starší ženy.
- To chápu. - To jsem si myslela.
Je to jasné.
- Opravdu to je tak jasné? - Je?
Nepreferují muži obvykle starší ženy?
- Je to tak? - Líbí se mi obě skupiny.
Prostě máš rád ženy.
Jaký je tvůj typ?
Ty, co se postarají o domácnost?
Nebo cokoliv tě napadne.
- Ne. Takovou bych chtěl. - Chápu.
- Psychickou podporu. - Přesně tak.
Někdo, kdo bude zůstávat v pozadí a povzbuzovat tě?
To se mi také líbí.
- Myslíš? - To je perfektní, co?
Nebo někdo, kdo mě nebude neustále shánět, když jsem s přáteli.
Také bych ji neotravoval, když by byla venku s kamarádkami.
- Ty také ne. - Nechali byste se navzájem na pokoji.
Nejsi žárlivý?
- Ne. - Opravdu?
- To je samotářský. - Jo, to by se mi nelíbilo.
Chtěla bych, aby žárlil.
- Aspoň trochu. - Mám pocit, že toto slyším od žen často.
- A ty jsi žárlivý? - Ano, extrémně, takže...
- Chápu. - Naprosto. Ovlivňuje mě to.
- „Kde jsi? Co děláš?“ - Okamžitě vyzvídám.
Často říkám tyhle věci.
- Opravdu? - Jo...
Například když se s přítelkyní díváme na nějaký film
a začne se rozplývat nad nějakým hercem...
irituje mě to.
- „A co já?“ - Hezké.
Snad si myslí, že to sluší i mně.
- To zní fajn. - To zní zábavně.
Velmi snadno začnu žárlit. Stává se to.
- Opravdu? - Ano.
- A co ty, Ruko? - I já jsem dost žárlivý.
- Opravdu? - Ano.
Myslíš, že věkový rozdíl deseti let způsobuje,
že se na vztah díváme jinak?
- Myslíš, že ano? - Nejsem si jistý.
Představ si, že by nám bylo deset.
Děti se okamžitě zamilují.
To je stejný věkový rozdíl, že ano?
Z Kenjiho úhlu pohledu.
Když se ohlédnu do minulosti, asi jsem žárlil často.
Od mých 28 let se to vytratilo.
- Jo? - Kolik že ti je?
- Nedávno mi bylo 28. - Jsi tak vyzrálá.
Je to pro tebe jednodušší?
Začneš chtít podporovat zájmy dané osoby.
Myslím, že tvé hodnoty se změní.
Mohla by být pro tebe dobrou oporou.
- Těším se, že si utvořím vztah. - Podporovala by tě!
Budete toho mít hodně, až se zabydlíme?
Můj program začíná příští týden.
- S nahráváním. - Ano, to už jsi zmínil.
- A co ty, Shohei? - Vůbec ne.
Máš zatím volno?
Chci kontaktovat mé staré pracoviště.
Ty máš práci, že Ruko?
Ano, pracuji na částečný úvazek.
Třikrát týdně.
Ale za dva dny budu mít třídenní prodloužený víkend.
Skvělé načasování. Vyjdeš si s někým?
Myslím, že bych měl.
Chci pozvat na rande Kaori.
Má jedinečný charakter.
- Moc o sobě nemluví. - To je pravda.
- Je to zajímavé. - Pozoroval jsi ji.
A ty, Ruko?
Já...
- Zaujala tě Haruka, že? - Jo.
Padli jste si do oka u večeře.
Oproti ostatním se s ní nepovídá snadno.
Chápu. Oba jste ve své vlastní bublině?
Ano, dalo by se to tak říci.
- Ale chtěl bys ji lépe poznat? - Ano.
- Haruka, že? - Ano.
Mám pocit, že bych se mohl hodně naučit, kdybych s ní trávil čas.
Tak co myslíte?
Všichni mají velmi výraznou osobnost.
Jsou zcela rozdílní!
Ruka je tak rozkošný, nemůžu se toho nabažit.
- Vše, co dělá, je tak roztomilé. - Je moc roztomilý.
Je takové malé roztomilé stvoření.
Nemohu z něj spustit oči.
A co Kenny?
Dobře jsme si popovídali, když jsme byli nakupovat.
Ale nemůžu ho přečíst. Ta jeho vyspělost...
- Jako by měl kolem sebe zeď, že? - Přesně tak.
Věkově k němu mám nejblíž, ale také tuto zeď cítím.
Je jedinečný.
Ano. Nikdy nedokážu odhadnout, co si myslí.
Co se týče Shoheie...
Měla jsem šanci se s ním pobavit až u večeře.
Je zábavný, že ano?
- To je. - Zdá se ti?
Jak začal pít, začal být zábavnější.
Viděly jste už divadelní místnost?
- Ještě ne. - Neviděly?
- Půjdeme ji omrknout? - Jo.
- Chci vidět pokoj kluků. - Ano! Já taky.
Půjdeme jim zaklepat na dveře.
- Půjdeme? Doufám, že jsou vzhůru. - Pojďme.
- Zajímalo by mě... - Ano.
- Pokud budou spát... - Vzbudíme je?
Haruka musí mít opravdu ráda auta, když řídí Corvettu.
- Pravda. - Je blázen do aut?
- Nejspíš. - Asi ano.
Ta auta vypadají našlapaně.
Mají nízký profil,
který byste čekali u amerických sportovních aut.
Zajímalo by mě, zda i ona je takto náruživá.
Mě taky.
Moc rád bych viděl, jak se pustí s někým do křížku.
Vypadá velmi cílevědomě.
Ta scéna, když nakupovali a nečekali na Risako...
- Jo! - To byla dobrá podpásovka.
- Nemyslíš? - Souhlasím.
Nemůžu se dočkat, až se začnou tyto drobné incidenty vršit
a až se situace vyhrotí.
- Tak po tom toužíš? - Bude to fantastické.
- Už si to představuji. - No teda.
Začíná se z tebe stávat Kunie Tanaka.
„Bude to fantastické. Přeji si to.“
- Už ti chybí jen ta čepice. - Přesně.
Dámy, co si myslíte o chlapcích?
Kdo se vám zatím líbí?
Zaujal mě Shohei.
Zdá se, že lidé se cítí v jeho přítomnosti příjemně.
Bude populární.
Nevadí, že působí dojmem pornohvězdy?
- Pornohvězdy? - Pornohvězda v chlapeckém pokoji.
Byl by velmi oblíbený u pornohereček.
Ten ručník to ještě umocnil.
Působil tak přirozeně.
Ale působí jako dobrý pornoherec.
- Souhlasím. - Naprosto.
Nepůsobí lacině.
Co si myslíš ty?
Mně se líbí Ruka-kun.
- Cože? - Slyšelas jí?
Pokaždé, když se Ruka objevil, řekla: „Fešák.“
Fešák.
- I z profilu mu to sluší. - Ano, to ano.
- No... - Líbí se ti androgynní typy?
Líbí se mi muži s výraznou bradou.
S výraznou bradou?
Popularita mužů, kteří se Torichan na začátku líbí,
obvykle na konci upadá.
Podloženo historií.
- Všichni kromě Hansana. - Jen Hansan si udržel charakter.
Opravdu si myslíš, že se červená proto, že se stydí?
Ano, tohle...
Zdá se, že ženám v domě se to zatím velmi líbí.
- Myslí, že je to roztomilé. - Neodolatelné.
Chtěla bych, aby toho Haruka využila,
jak uzná za vhodné.
Aby využila Ruky.
Dokážu si představit, že ho ženy využijí k vlastnímu pobavení.
- Pokračujeme? - Jo.
- Závěrečný blok. - Už jsme na konci!
To to uteklo.
Máme štěstí, že to můžeme sledovat ještě rok a půl, že?
- To je nejlepší. - Jo.
Asi zredukuji své závazky jen na tuhle show.
Krásný život.
- Být profesionálním divákem? - Ano.
- Všichni jsou vzhůru! - Je to tak.
Super.
Chtěli bychom vidět vaši místnost.
Poslužte si.
- Klidně můžete. - Co?
Poslužte si.
Běžte se podívat.
Cože? Samy?
- Máme se porozhlédnout samy? - Dobře, provedu vás.
- Děkujeme. - Díky. Může tu být trochu nepořádek.
- Omluvte nás. - Podívej na to zrcadlo!
- To zrcadlo jim tak závidím! - Že ano?
- Tolik prostoru! - Tady to je.
Vítejte v místnosti pro kluky.
- Je skoro dvakrát tak velká jako ta naše. - Mají tu pohodlí.
- Tak velká? - Jo.
Seznámili jste se?
Ano, docela rychle.
Je příhodné, že každý z nás má jiný vkus,
takže se nějak mezi sebou nehádáme.
Ti dva jsou docela tiší, že ano?
- Ano, to jsou. - Docela odměření, že?
- Nevšimli jste si toho během večeře? - Ohledně těch dvou?
- Ano, napadlo mě to. - Mě taky.
- Že? - Ruka je od přírody stydlivý.
- Ano, nemůže si pomoct. - Takže jeho tichost dává smysl.
Kenny...
Chovají se podobně.
Možná je tichý kvůli svému věku.
Nechává si toho hodně pro sebe.
- Myslíš? - Řekl bych, že se drží zpátky.
Máte nějaké plány na víkend?
- Ani ne. - Nic velkého, ne.
Normálně nemáte volné víkendy?
- Ne, ne vždy. - Chápu.
Vlastně...
Přitahuješ mě, Kaori.
Hodně.
Nešla bys se mnou na drink, až budeš mít čas?
- To zní skvěle. - Někde v Sangenjaye?
Fajn, omrkneme Sanchu.
Jak budeme mít oba volno.
- Pojďme do toho. - Ráda bych si s tebou dala drink.
- To bylo nečekané. - Ano. Mám radost.
- Díky za prohlídku. - Není zač.
- Díky za společnost. - Půjdeme?
- Přeji příjemnou noc. - Dobrou noc!
- Dobrou! - Dobrou noc.
- Dobrou noc.
Zajímalo by mě, jestli...
Shohei plánoval, že s námi bude o samotě, aby tě pomohl pozvat.
Sám se nabídl, že nás tam provede.
Těšíš se?
Ano.
- Nejsem si jistá, jestli je to rande. - Rozhodně je.
- To bylo docela jasné. - Vzpomeň si, řekl:
„Přitahuješ mě. Hodně.“ To jsem slyšela.
„Přitahuješ mě. Hodně.“ Zdůraznil „hodně“.
Bez pochyby.
Zaskočil mě, bylo těžké odpovědět s vážnou tváří.
- To je roztomilé. - Napadlo mě: „No teda!“
Musela jsem si zakrýt tvář a říct: „Jasně.“
TERRACE HOUSE: TOKIO 2019-2020